Brzi voz br. 125 stiže na drugi peron
iz pravca Ganda, Lila, Rubea i Turkoena.
Molim vas, udaljite se od perona.
U LAVIRINTU MOĆI
Ovo je Korne. Stojimo deset minuta.
Dođi da vidiš, Rene.
Ostani miran.
Paklu Malboroa.
Ubica! Gad!
Govnar! Ubica!
Koliko vam dugujem? - 10.70 franaka.
Nije te prepoznao.
Postoji li još Trgovački hotel u ulici Monsej. -Naravno!
Onda, ulica Monsej! -Moj ili vaš Sej? -Dobar štos.
Brat, koji živi u Parizu, me uvek zove kad mu je dosadno.
''Sedi onda!'', kaže brat.
Imate li prognozu za Minhen? Neće biti lako.
Nemce ne treba podcenjivati na njihovom terenu.
Ponekad ni na našem.
Bolnički centar Bomon-Ljegar
To je novo? -Novo? Niste dugo dolazili?
Sedam godina.
Žao mi je što kazna nije propraćena zabranom boravka.
Zbog vas. Vaš povratak tamo nije poželjan.
Ni željen.
Možemo kroz centar ili zaobilaznicom
da vidite novitete.
Dakle, kojim putem? -Kojim hoćete. Ovde izlazim.
Ostavite moj kofer u hotelu i rezervišite mi sobu.
Dovoljno je? -''Reče kit uljarka.'' Nije ni ta loša?
''Dosta je'', reče kit uljarka. I previše.
Zadržite sve. -Na koje ću ime da rezervišem sobu?
Lekler!
Ko bi tebe očekivao...
Ne smetam ti? -Ne, možeš misliti. Hajde, uđi.
Neobično! Pre tri dana sam govorio ženi o tebi.
Da, oženjen sam. Svi prođemo to. Znaš kako je... -Ne.
Sedi.
Doručkovao si? -Zadnju porciju, da. -Naravno!
Kad si izašao?
Nakon zadnje porcije. Niko se ne zadržava.
Žena mi još uvek spava. Pozvaću je.
Biće oduševljena.
Spava. Još je rano. Teško zaspi.
Uzima sredstava. Da, nervozna je.
Zato naravno ujutro...
Napraviću nam dve dobre kafe. -Ne idi !
Začas ću.
Da li je tikvan bio na mom suđenju?
Sud!
Otvaram raspravu.
Prvo ću da ispitam vaš identitet.
Vi ste Fransoa Lekler, rođen 18. novembra 1933. u Korneu.
Šta ga briga za to? On se nije promenio.
Izgleda bolje nego pre. Naravno, dokon je.
Čak ni prijatelj.
Išli smo u istu gimnaziju. Ali, nismo bili u istom društvu.
Ismejavali smo nedeljne šetnje sa gospođom Remington.
Tako smo zvali daktilografkinju, drugu ženu njegovog oca.
Sin i maćeha, zagrljeni kao verenici,
u senci gospodina podšefa Blagajne za depozite.
Došao je da mi žicka lovu.
Zašto? Nismo bili baš prijatelji.
Moram da se izvučem sa...
Dvadeset komada je dosta.
Evo, gotovo je. Moraš da probaš.
Kupujem je u Kući kafe. Sami je prže.
Reci, Fransoa. Ne ustručavaj se pred starim drugom.
Ako ti nešto treba... -Da.
Jesi li spavao s njom? -Nisi došao samo zbog toga? -Da.
Ti takođe! Zamisli, nisam.
Dok smo se šetali, znao sam da mi se rugate.
Zavideli smo ti. Bila je lepa, iako blajhana.
Ali, htela je da pokaže da nije grabljivica.
Kako sam bio saglasan. Da smo bili... -Srećni.
Ne kažem, nakon očeve smrti, kad smo ostali sami uveče,
iza zatvorenih vrata...
Ne upravljaš uvek svojim mislima.
Samo, nemoj da misliš da... Ne, uopšte ništa!
Počela je polako da stari. Ali, uvek vrlo negovana.
I zatim jednog jutra, dok je zalivala cveće, pljas!
Sve se promenilo. Širenje!
Ljudi su se promenili. Nećeš ništa više da prepoznaš.
Stanovništvo se gotovo udvostručilo.
Dva puta više tikvana, neverovatno!
Ništa se ne menja u ovom gradu koji nije grad
već hram uspeha i veličine tekstila.
Negde drugo to je šećer, vino, guma, auto. Ovde tekstil.
Niko mu ne izbegne. Živi se od tekstila i za tekstil.
Od rođenja do smrti. Tekstil doživotno.
Vunarska industrija Kornea
Stadion A. B. Ljegar
Tekstil i fudbal. Gore fabrika, dole fudbal.
Fabrika zbog novca, stadion zbog strasti.
Dok zdrava omladina radi, ne vitla transparentima.
Hajde, Kožak!
Serž Kožak, mađarska fudbalska zvezda.
Prešao u Sporting za 500 miliona,
što košta manje od štrajka. Fudbal i izbori !
Nisam gluplji od Urugvaja, Zaira. Plaćamo, dakle, Kožaka.
Palata pravde
Nismo gadovi, jer smo prvaci Francuske.
Na pitanje da li je optuženi kriv za ubistvo Karin Lešar,
odgovoreno je sa ''da''. Na pitanje da li je kriv
za Kožakovo ubistvo, odgovoreno je sa ''da''.
Na pitanje jesu li Lešarova i Kožak
ubijeni sa predumišljajem, odgovoreno je sa ''ne''.
Na pitanje da li postoje olakšavajuće okolnosti,
odgovoreno je sa ''da''.
Zbog toga Sud osuđuje na deset godina zatvora.
Provincija nestaje. Trgovačka ulica je postala velik izlog.
Poludeli grad novotarija, razjapljenih vrata,
čeličnih i pleksi ogledala sa odlučnim porukama.
Zgrabite! Naše se cene tope...
Svet rasprodaje predmeta koji ne služe drugom.
Pogodak! Jeftinije!
Diskont br. 1 u Francuskoj!
Jedan sat besplatog vozila za kupovinu od 1. 200 franaka
Poput odlomaka nestalog sveta sećam se radnje
u koju je trebalo ući kako bi se suočio sa kupovinom.
Dobar dan, gospodine. -Izvoli, mladiću.
Molim vas svesku za 50 santima.
Želim tri ukoričene sveske, blok za crtanje, i bojice.
Naravno, gospođice.
I jedan zarezač. -U redu, gospođice.
Da stavim na gospođicin račun? -Molim vas.
Do viđenja, gospođice.
Izvini, sinko. To je mala Ljegarova.
Moja mržnja je počela zbog ''sinko'' i te prednosti.
Meni ti, njoj gospođica. Naravno, na gospođicin račun.
Zato sam zbog dubokog smisla za pravdu
mnogo kasnije spavao s njom.
Čudno, sećam se labudova na jezeru, trave na padini,
vlažne vrbine senke. Svega osim sebe.
Pre dvadeset godina nisam izgledao ovako.
Ali, kad prizivaš mladost u sećanje,
uvek se vidiš onakvim kakav si danas.
Jesam li kod gospođice Ljegar? Ona je ovde?
Zbog čega ste ovde?
Čuo sam da se kuća prodaje, pa ako je moguće...
Šta je bilo? -Zbog kuće, gospođice.
Agencije ne dolaze u obzir.
Prijatelji traže imanje, a vi prodajete. -Možda.
Pada mi na pamet zbog ružnih vremena. To nestaje u proleće.
Zabavlja me. Hoćete li prvo gore ili dole?
Od najzabavnijeg.
Odakle znate za prodaju? -Od prijatelja Holanđanina. Pedera.
Ne poznajem takve. -Holanđane?
Vaša soba? Nemojte mi reći. Odslikava vas.
Bilo bi isto da ''obesite'' haljinu i ''obučete'' zavesu.
Šta je sa prijateljima? -Nemam ih.
Došao sam vas da vidim. -Pa, videli ste me.
Beskorisno je... -Neophodno, zbog posluge.
''Ko je? Ludak? Pohotljivac?''
''Treba da pozovemo žandare.'' Pozovu ih.
U jutarnjim novinama ispadate borbeno nevinašce.
Dobro. Nastavićemo sa razgledanjem.
Izvolite.
I moj. Isto je tvoje i moje dobro, sa srcem u ruci.
Sećate se? Zvalo se ''Srce u ruci''. Izigravanje milosrđa.
Sin vlasnika fabrike je uvek bio predsednik.
Nije učio da čini dobro, već da bude predsednik.
Nismo davali novac. ''Kad daš siromašnima...'' -Propiju ga.
Vidite, sećate se.-Davali smo im bonove. -Za tekstil.
Do kuhinje vam nije stalo? -Kakva ideja! Naravno da jeste!
Kad bih kupio, ovde bih živeo.
Šporet na ugalj je iz doba vaše bake.
Kuvala je pekmez u velikim bakrenim kotlićima.
Vi ste lepili nalepnice na tegle. Jabuka, ribizla...
Biću pred vratima večeras u jedanaest.
A ja ću da vas čekam? Ne računajte s tim.
Bilo mi je drago. -Dozvoljavate?
Srećom, mislim na sve.
Zabrinuli biste se kada bih zakasnio tri minute.
Tvrdoglav, a?
Tvrdoglav kao mazga.
Smešno, ubeđeni ste da sam sišla da vam otvorim vrata.
Šta želite? Šoljicu čaja?
Ako nemate ništa drugo.
Tvrdoglav i loše vaspitan. -Nevaspitan.
Zato na svom mestu. Došao sam stepeništem za poslugu.
Ali, malo ste se zbunili.
Sluškinjina soba je na dnu hodnika. -''Dobro, gospođice.''
''Stavićemo na gospođicin račun.'' -Izvini?
Stavićemo na gospođicin račun? -Molim vas.
Morao sam da spavam s njom, sa devojčicom iz davnih dana.
Uobraženom gospođicom.
Morate da idete.
Čujete li? Morate da idete.
Pet je. Baštovan ustaje. -Lud je!
Postoji sporedan izlaz, ako vam ponos podnese...
Budite mirni, oduvek sam bio diskretan.
Gde stanujete? Sutra predveče... -Neće biti sutra.
Ne shvatam baš najbolje. -Nema tu šta da se shvati.
Spavali smo zajedno, pet sati je, baštovan ustaje.
Odlazim. To je sve.
Poludeli ste zbog baštovana? -Zbog svega.
''Sutra predveče.''
Između tenisa i večere, gđica Ljegar ima vremena,
pa će g. Lekleru možda biti dopušteno da je kresne.
Na žalost, sutra od pet do sedam imam obaveze.
Kao i ostalim danima.
Fransoa, reci svoj dan i sat. Doći ću.
Iznenađen si? -Ipak!
Ne poznaješ me još dobro. Nisam ni malo uobražena.
Stanujem u Ulici Republike 25, četvrti sprat, levo.
Biće drugačije nego ovde.
Kao i kod roditelja, na Suknarskom trgu!
Luj XIII na svakom spratu.
Tvoj otac bi mogao da bude Luj XIV!
Tata, prestavljam vam Leklera. -Dobro došli.
Rado primam ćerkine prijatelje. -Poveravam vam ga.
Predsednik Kelfer.
Javni tužilac Torijon.
Zahtevao je ove godine tri glave, ali nije ih sve dobio.
Uspeh nije neophodan za opstanak.
Gospođa Kelfer.... Gospođa Torijon.
Gospođa i Viktor Verbruk, gradonačelnik, kojeg znate.
Prijatelj Laroš-Bernar, zastupnik koji priprema izbore.
Računa na vas. -Začudio bih se znajući na koga ste.
Dobro sam vam poznavao oca. Borac, kojeg veoma cenim.
Recite mu to. -Neću da propustim.
Igrate li golf? -Ne. -Veliki propust.
Golf zahteva disciplinu, pribranost,
vlast nad samim sobom. -S tim je rođen.
Preobratiću vas. Opsednut sam.
Svakog jutra odigram devet rupa na terenu,
a uveče celu putanju u svom salonu.
Ovu spravu sam nabavio u Americi.
Mislim da su dve u Evropi. Neverovatna je.
Prema jačini ''napada'' na lopticu i udaru na ekran,
računar očita dužinu i približavanje rupi.
Ako kod idućeg bude i vlage,
neće biti potrebe da idemo u Duvil.
Evo kraljice majke!
Milanski timpan ili zmija sa perjem? -Pogodi.
Gospodin Fransoa Lekler, gospođa Laroš-Bernar, mama.
Žilbert mi je pričala o vama. Odmah sam vas prepoznao.
Baš ste vragolasti.
Izvolite za sto.
Baš ste vragolasti. Nisi rekla da je tako zabavan.
Rekao sam nešto smešno? -Da više voliš Bretanju od juga.
To je smešno? -Ne brini, majka to kaže kad ne sluša.
Pokušaj, videćeš.
Svemirski brodovi kvare vreme i zato nema više godišnjih doba.
Zašto to kažete? -Stvarno, zašto to kažete, Fransoa?
Zgodna tema, ali mogu da ponudim i nešto drugo.
A zagađenje? Ili pokolj kitova na Antarktiku?
Kitovi će nestati. -Francuska poštuje konvencije iz Osla!
Poštuju li ih Norvežani? -A Sovjeti?
Sa brodovima-fabrikama.
Vidiš? -Bravo.
Luji, zvani Lolo, grof Sen Pria, sin ambasadora.
Tri godine mi nudi svoje ime, ljubav i bogatstvo.
Treba li to da me brine?
Ne više od mene, zbog mlade koja te guta očima.
Šutnuću te ako me pitaš koja. -Ne pitam.
Zato što znaš.
Rekla je da ti je najbolja prijateljica. Ohrabrujuće.
I istinito.
Marija-Adelaida de Šantelu, čiji je predak
pozvao Engleze da prvi pucaju u fontenojskoj bici.
Dva pretka giljotinirana, jedan u Indiji. Baka markiza.
Sve o čemu možeš samo da sanjaš.
Kažem ti kako ne bi gubio vreme. -Znam svoje granice.
Nesnosni ste! Šta to pričate? -Neke bezobrazluke.
Da Kožak nije Mađar, uključio bih ga u izbornu kampanju.
Ubuduće kupujte domaće.
Svaki gol tog Cige teži je od tvog najboljeg govora.
Lekler, objektivno? -Dragi, gnjavite mladića.
Fudbal zanima političare, decu i proizvođače lopti.
Baš ste vragolasti !
Slute li da provodiš poslepodneva kod mene? -Da.
I? -Šta ''i''? -Baš ih briga? -Potpuno.
Odgovara li vam osam ujutro za početak u golfu?
Prekosutra. Sutra idem u Pariz.
Baš ste vragolasti ! I ja. Vozom ili kolima? -Vozom.
Idemo zajedno, ako vam ne smeta. Ne brinite za kartu.
Za 9: 26h rezervišite dve karte. -U redu.
Gde da ostavim vašu kartu? -Doći ću po nju. -Šta radite?
Zabranjujem vam! Nećemo da se natežemo oko tri franaka!
Nisu tri franka. Njima je sitnica sve što nije 3 miliona.
A možda mi gadura smešta. Samo, šta?
Pitaš se kako da joj uzvratiš za kartu?
Pošalji joj dva tuceta ruža. -Koje koštaju kao četiri karte.
Poslaću joj pun naramak. -I ja bih da dobijem ruže.
Ti ćeš joj ih odneti.
Gospodine Lekler!
Dođite da se upoznate sa damama. Umiru od želje da vas upoznaju.
Recite, jašete li?
Od Fransoaa sa ružama, postah onaj sa devojkama,
koje majke blagosiljaju. Fransoa uz šoljicu čaja.
Pustite nas na miru! Igrajte se negde drugde.
Tekstil se ponekad razvije. Ponekad nešto vrbuje.
Kad već nisam bio kneževske krvi,
morao sam da se uklopim, da se preobratim.
Mogući zet.
Fransoa!
Javni tužilac se pita da li se vi to udvarate
mojoj ženi ili ćerci? -Vama, gospodine.
To je očigledno. -Taktičnost!
Imam nešto za vas. Dođite u fabriku, ako imate vremena.
Sutra između 1 1- 12 sati. Odgovara li vam u 1 1:45h?
Eto vas na dobrom putu, dragi Lekler!
Izveli smo ga na dobar put, usvojili, gospodo.
Ali, ubrzo se okoristio s tom povlasticom, imunitetom...
Otvorio je lokal koji je obeščastio naš grad.
Od tada je njegova propast bila zapisana.
Razuzdane predstave, podvodaštvo, prostitucija.
Kako bi stigao do zločina!
Lekler ubija Kožaka kojeg je iznenadio u Karininom krevetu.
Nećete tvrditi, ako smem da upotrebim tu reč za vas,
kako Lešarova nije bila vaša ljubavnica?!
Sad vidim koliko sam se udaljio, koliko pragova prešao.
U kojoj sam meri u drugom svetu.
Fransoa Lekler, postavljeno vam je pitanje.
Da li je Karin Lešar bila vaša ljubavnica?
Ljubavnica! Naravno, ponekad smo spavali zajedno.
Čudno! Nazivaju to tako zbog nekoliko pokreta.
Gospodo porotnici, optuženi ne odgovara na pitanje.
Gospodin Lekler.
Lekler...
Soba broj šest, prvi sprat. Kofer vam je gore.
Nema ključa. -Eusebio ga je opet ostavio u vratima.
Osoblje je portugalsko, kad nije kiparsko.
Rim više nije Rim!
Leklere?
Gospodin Lekler. -Hvala na opomeni.
Uljudnost je poželjna. Zadatak mi je ionako prijatan.
20.000 franaka.
Primaćete ih svakog prvog na adresi koju navedete.
Šest meseci.
Zauzvrat za šta? -Da napustite grad.
Voz za Pariz polazi u 14: 30h. -Karta ne košta toliko.
Kome treba da zahvalim? -Malo ste preterali.
U narodu se kaže ''ne treba terati mak na konac''. -Eto.
Drago mi je, sve teče mirno.
Bojao sam se da ćete da odbijete.
Nikad se ne zna šta može da vam dune u glavu. Nije rešenje.
Ali, misao jeste.
U liftu je fin mladić. Verovatno mu je pozlilo.
U redu, pobrinuću se za njega.
Bolje da ga iznesete kroz podrum. -U redu. Shvatio sam.
Gospodin želi da ruča? -Ne, donesite mi sendvič.
Podelite sendvič sa mnom. Nadam se da niste jeli.
Sedite.
Prošle godine sam potrošio mesec dana na poslovne ručkove.
S tim sam završio. Sada jedem samo sendviče.
U sendviču je najbolje krilce. -Uzmite krastavce.
Poslužite se.
Čujem da vaš otac izlazi na izbore. Besmisleno. -Zašto?
Neće da prođe. -Zašto?
Nećete valjda na sve da mi odgovarate sa ''zašto''?
Zašto da ne? Po vama su šanse mog oca nikakve.
Savršeno! Neću da raspredam o tome.
Nezgodno je za Laroš-Bernara.
Zna da smo vezani... emocionalno,
a zna i kako izbori mogu da budu okrutni.
Lepo vaspitani ljudi se valjaju po blatu.
Meni to smeta. -Mom ocu neće.
To znamo. Imali smo uvid u njegov stil.
Nezavisni, divota! Može da kaže bilo šta.
To je čar nezavisnosti. -On ima svoj značaj, a mi svoj.
Laroš-Bernar ga nema.
Ručanam na vas da ćete da odvratite oca. -Ne!
Znam šta mu znače ti izbori. Ništa neću da mu kažem.
Svi računamo na vas. -Ne računajte više!
Le-kler!
Glasajte za Pjera Leklera. Rođen sam u ovom gradu.
Nisam ničiji kandidat. Ruke mi ne vežu stranka ni obećanje.
Rođen sam u ovom gradu i dobro ga poznajem.
Pesnik-mislilac jednom reče:
''Najveće su opasnosti za naše društvo red i nered.''
Neću da budem kandidat ni jednog ni drugog.
Želim da govorim o nedopustivom i nepodnošljivom.
Nedopustivo je što su vaše gazde postali i vaši vlasnici.
U bukvalnom smislu. Vi im pripadate!
Izgradili su naselja za vaše dobro. I ne samo vaše!
Zemljište je pripadalo tekstilnoj filijali Agrumi.
Prekršteno je u gradilište posredstvom Laroš-Bernara!
Zatim je prodato preduzeću za nekretnine Renova.
Tekstilnoj filijali.
Svi ovde znaju da društvo za kreditiranje Sofaleks
proističe iz tekstila! Vaša udobnost je postala vaš zatvor.
Na čijem zabatu čitamo poznata nam imena.
Grupa Blokter, Milavot, Velenjen.
Državica u državi, produžnice Ljegarove grupe.
Nećete da me ućutkate!
Sve te grupe su gazdini lakeji ! G. Ljegara!
Ni g. Laroš-Bernar ne propušta predsedništva,
kojih se gazda udostoji da mu prepusti.
Predsedništva paritetne komisije Severa i ostalih.
Za sve vreme trajanja mandata uvek u službi tekstila,
Laroš-Bernar je predsedavao samo Društvom prijatelja Kuće!
Saniranje koje predlažem nije demagogija.
Još manje lični hvalospev!
Prodat si ! -Hoćeš da budeš izabran?
Pokvarenjače! -Gledaj!
Bogatstvo ne posedujem niti ću da ga stičem u javnoj službi...
Moj protivnik ne mora da se potčini Ljegarovoj grupi,
zato što je već u porodici, ili će to uskoro da bude.
Sin mu je već desno od ''Gospodara''.
I ima pozamašnu platu. Evo njegovog platnog spiska!
F. Lekler, u saglasnosti s ocem,
uvodi se u tkački posao, koji je, prema njegom tati,
jako slabo plaćen! E, pa nije!
Okani se, Fransoa! -I ti !
Pusti me! -Govnaru! -Nisam ja povalio Žilbertu!
Gospodin zet sređuje stvari šakom.
Za štrajkove se sprema, gospodin ''buduća desna ruka''!
Uđi.
Kako se osećaš, tata?
Zima mi je.
Zamisli, kraljica majka me je pitala za tebe.
Grof Sen Pria, Luj, Lolo, je bio na tapeti. Znaš ga?
Ako sam ga sreo kod tvojih. -Tako je.
Pričali smo o njemu, planovima, i mama je rekla:
''U stvari, kako je Fransoa?'' -Dobro sam.
Zašto ''u stvari''?
Pričale ste o Lolou i majka je pitala za mene?
Kakve veze imam ja sa Loloom?
U torbici je telegram. Mogao bi da ga predaš na poštu.
Neću ništa da predam. Nazvaću.
Volela bih da ga prvo pročitaš.
''G. San Priu, atašeu francuske ambasade u Bonu.''
''Odgovor je 'da'. Žilbert.'' Da za šta?
Zaprosio me je. Pristojno je odgovoriti.
Molila sam te da ga predaš, što može da znači suprotno.
Ti odluči. -Biti Lolo ili ne biti?
Vratiti se u ''Ljegar & sin''...
Molim vas, gospođice, telegrame.
U stvari, kako vi kažete, nisam te pitao za tvog oca.
Moj je počeo da umire. Polagano.
Telegram g.San Priu, ambasada Francuske u Bonu.
SR Nemačka, tako je.
Iako me mnogo ne zanima, ipak bih htela da znam,
jesam li ti makar i na trenutak nešto značila?
Suknarski trg. Da, u našem gradu.
Tekst: ''Odgovor je 'ne'. Potpis Fransoa.''
Broj koji tražite trenutno ne radi.
Žao nam je što ne možemo da udovoljimo vašem pozivu.
Da vam upalim, g. Fransoa?
Šta radiš tu? Unapređen si? -Ako tako može da se kaže.
On je nešto drugo. -Isključili su mu telefon? Ne javlja se.
Stanuje u otmenoj četvrti, toranj Viktorija.
Iznenadićete se. -To je ekspanzija, stari moj.
Ako tako može da se kaže!
Toranj Viktorija
Ne smetajte
Šta želite? -Otvori !
Ne vidite natpis? Dođite kasnije, nisam se obukao.
Ko je to? -Komandant!
Š Sta?!
Vi, komandante! Do đavola! Izvinite, to je od srca. Uđite.
Često sam mislio na vas.
Kakav život, šesto noći bančenja. A onda...
Dani posle. Sedam posle toga.
2635 dana posle bančenja.
Uleteo si u šljokice. -Pa... -Ne, dobro je.
Samo mekušasto. -Da?
Nisam uredio stan za jedan dan. Biran je svaki predmet.
Pojedinosti. Boja, usklađena sa tonom odojčadi.
Ali, bravo! Ima ukusa.
Ko to? -Tvoja ženska. -Ali... nemam je.
A ovo?
Zafrkavaš me.
Nije istina? -Jeste.
Tranvestit! S tim ručetinama i cipeletinama.
Tanagra u malom. -Nije to moj posao.
Više igram gospodarice.
Mušterije su mi plašljivci sa bičem, ispravni ljudi.
Šta želite?
Žanin, ja sam.
Nisi video šta piše? ''Ne smetaj.''
Kakvi tikvani ili ne znaju engleski.
Treba da se prisetimo.
Nakon ''priče'' sam morao da se preusmerim.
Ali, šta? Izbacivač nije ništa. Mislio sam da se vratim kući.
Iz Šaranesa sam. Posetio sam našu staru mušteriju.
Znaš Marseja iz turističke agencije?
Otišao sam zbog popusta na kartu. Kunem vam se.
Kad tamo, bila je to najžešća strast.
On me je ovde smestio.
Nije Bolivija, ali... -Peru! -Sta? -Peru.
Martini-džin, kao u stara vremena? Tako je počelo.
Onda sam promenio ime, pol i adresu. -Nisi jedini.
Šta želite da kažete? -Manija. I Di Masa se odselio.
Ti koji sve znaš... -Nisam znao ni gde je ranije stanovao.
Ne teram vas, ali moram da se obučem, čekam mušteriju.
Gledaćemo utakmicu na TV. Šta biste da obučem?
Tirkizno plavu haljinu sa belim šeširom. Boje Sportinga.
Prepoznajem vas! Genijalno. Prikladno i ukusno. Sve!
Kunem se, pomogao bih, ali gde da nađem Di Masu?
Nismo razgovarali. Nije me ni pogledao.
U ''No. 1'' bio sam za njega gorila.
Vi ste bili njegov saradnik.
2000 kv. metara pod zemljom, ozvučenje vredno 20 milona,
svuda baršun. Ne govorim o mašineriji,
koja je kao u pozorištu.
Nijedan lokal u Parizu neće moći da se uporedi s ovim.
Gosti će da dolaze iz Belgije, Nemačke, Holandije.
Cene će da nam budu užasne,
ali zato će kvalitet da bude neoboriv.
U ''No. 1'' sve mora da bude prvorazredno.
Osveženje, tačke, devojke... -I direktor. -Pogotovo on.
Otvorena su vam vrata ljudi koji mene ne bi primili
ni da skupljam za Crveni krst. Ovde ćete vi da ih primate.
Družiće se sa ološem iz svog sveta.
Hostese će da budu pažljivo izabrane, znaće dva jezika.
Hostese? Pričali ste o atrakcijama, a ne o hostesama.
To je neizbežno.
Uloga hostese počinje... -Recite gde završava.
Ne možete da sprečite gosta da se zaljubi.
To je neizbežno.
Kao ni da se brine za potrebe te žene. To je...
Neizbežno! Ako tako lepe žene zovete hostesama,
kako onda nazivate kurvu? -Znao sam, ništa od toga.
Rekao sam im ja. -Pogrešno! Odgovor je ''da''.
Boljeg niste mogli da nađete. Grad će postati zabavan.
Blud po narudžbini !
Uđite, plemeniti očevi, nedostojni sinovi, stričevi !
U kupleraj!
Želim da vidim kako se ovaj govnarski grad zaglibljuje!
Evo me na bojnom polju. -Stazi. -Ako tako hoćete.
Da ne znate da sam to ja, kako bih delovao na vas?
Oženio bih te. Petak 14h, Savonet. Ko je to?
Proizvođač šećerne repe iz Some. -A Stvarčica?
Lekar iz ulice Hamelin. -Eugen?
Poznavali ste mu ženu. Ponekad dođe s njim. Ne gubite vreme.
Samo ''Beli zeka'' zna. Čekam ga sutra u 1 1: 30h. -Ujutru?
Rano počinju tvoje lude noći. -Gospoda su uveče sa porodicama.
Najtraženije je 15h, ali 1 1: 30h je za njih šik.
Poznajem li ''Belog zeku''? -Ne teram vas, ali vreme je.
Znam ga? -Dođite sutra.
Pitao sam te da li ga poznajem. -Odlično.
Ako obećam da ga neću izmlatiti.
Poznajem vas, hoćete.
Moram da budem ovde, da ga tešim.
Ako izbije skandal, gotov sam.
Nemci su favoriti, ali mladi francuzi ne odlaze potučeni.
Deseti minut igre, 0:0 između Minhena i Sportinga.
Gol ! 1:0 za Bajern iz Minhena!
Italijanski sudija je dosudio slobodan udarac Francuzima.
Nemačka publika zviždi.
Poluvreme je za manje od četiri minute...
Preduzeće za nekretnine Zgrada sa velikim standardom
Hofman je savladan, izjednačenje!
Za koga je to? -G. Bloma. -Promenite mi to.
Kožak, Kožak!
Pregazi ih, Kožak!
Živeo Domingez!
Najavi Fridu, smiriće ih.
''No. 1'' vam predstavlja, prvi put u Francuskoj,
božanstvenu i jedinstvenu međunarodnu zvezdu,
Fridu iz Dizeldorfa!
Šta misliš o njoj? -Dobra je. -Mislim da je to uzajamno.
Fransoa, vi ste čarobnjak. Gde ste je otkrili?
Nećete mi poverovati. U Dizeldorfu.
Kakva divota, prava vila. -Nedostupna, na žalost.
Prava umetnica.
Doktor je u komi, traži nešto meksičko, mesklu. -Meskal.
Odvedi ga malo na vazduh. Već mu se priviđa Meksiko.
Mogu li lepu umetnicu da počastim šampanjcem?
Naravno, uskoro će da vam se pridruži.
Upozori Fridu na njega. Reci da je nizak, nevaspitan,
i da zaudara. -Da joj kažem... -Ne ohrabruj je.
G.profesore. -Grad bruji da ste otkrili vestfalski dragulj.
Još bolje, blago.
Kožak! Kožak!
Slušaj...
Da bog Kožak siđe na zemlju. Eno ga u Karininoj loži.
Da ih malo prodrmaš? -Kožaka niko ne drma.
Možeš Karinu. -Dobro, idem. G. Lombro te zove.
Treba mi savet. Imam briga. -Tu ste da biste ih zaboravili.
Arletiki je rođendan. Ne znam šta bih joj poklonio.
Ruže, sa nekoliko redaka. Helena kaže da ste vešti na peru.
Poneki sklepani stih! A sa tucetom ruža nije lako.
Sa jednom samo, Ronsar se dobro snašao.
Ruža na kojoj će Arleta da zaradi proviziju.
Ruža će da ode od Arlete do Klarise, pa do Tamare.
Od Korisandre od Brazavija do ledi od Nanta,
kako bi završila kod Dejzi.
Kupljena ujutru za tri franaka, doneće u zoru 1500.
Svi ti društveno i stručno važni ljudi,
veličine, su na kraju ipak deca. Noć pripada deci.
Danju se trguje, raspravlja. Noću se sanja.
Moje noćno carstvo bilo je kraljevstvo snova,
sa devojkama iz sna.
A onda, jedne večeri, snovi se rasprsnuše u komadiće.
Da?
Dođi brzo! Užasno je!
Počelo je drugo poluvreme...
Šta radite ovde? -Ništa. -Niste videli natpis?
Velik je. ''Zabranjen pristup gradilištu.''
Da niste inženjer ili budući vlasnik? -Ne, bivši.
Imali ste samoposluživanje? -Ne, pre. -Bio je...
Ja sam ga držao. -Vi? -Poznavali ste moj lokal?
Mislite da sam imao sredstva? Nisam vas tada viđao.
Kukavice odvratna, dočepaćemo te se!
Što smo urlali !
Nije bilo lepo to što ste uradili uoči prvenstva.
Fudbal me ne uzbuđuje. Tamo sam bio više na dužnosti.
''Govnaru, gade, na smrt!'' Dobili su za svoju lovu.
Ko? -Tipovi su nam cele nedelje delile stotke.
10.000 u ono vreme. Kako bismo vikali ''Na smrt''!
Sigurno smo vam se gadili. -Nije bilo baš neprijatno.
Nisam navikao na skupove. Ja i politika...
Verovao sam da svi daju novac. Prešao sam se za 1. maj.
Gol ! Sigurno su Švabe!
Hoćete da slušate? -Ne, hvala.
Pitao bih vas u vezi sa fudbalom.
Ubili ste Kožaka veče uoči utakmice protiv Španije.
Zašto? -Kladio sam se na Špance. Ne volim da gubim.
Sporting još može da izjednači i da postigne produžetke.
Francuzi pritiskaju. Igrači iz Kornea su uistinu sjajni.
Ne držimo tu robu, gospodine.
Bolje idite. Bilo bi užasno da vas vidi. Nije oprostio.
Nemojte da idete kod nje. Srećno je udata.
Stanuje u ulici F. Fore 24. Gospođa Duken.
O, bože!
Fransoa!
Brzo dođi, užasno je!
G. Lekler je bio u svojoj kancelariji,
kad sam došla da mu javim za tela Kožaka i Karine.
Pre koliko vremena je ušao u svoju kancelariju? -Ne znam.
Pola sata. -Možda deset, pet minuta, možda uopšte i nije.
Gospodo porotnici, ovo mutno svedočenje je neprihvatljivo.
Helena Mouv je bila ljubavnica optuženog. -Jedna više!
Nije istina! Nikad nisam bila njegova ljubavnica!
Tačnije, podljubavnica.
Otkad poznajete g. Leklera?
Uđi.
Drago mi je što te vidim. Kad bi znao...
Kad si...? -Jutros.
Zašto nisi odmah došao? -Nisam hteo da ti smetam.
Ti?
Koliko godina ima tvoja ćerkica? -Dve i po.
Tvoja majka mi je rekla da si se udala. Sva se uzvrpoljila.
Ipak je stigla da mi kaže da i ' si srecna.
Nadam se da je to istina. -Jeste.
Išao je s tobom u školu. Andre Duken ti ništa ne govori?
Stvarno je dobar. Znaš, kad sam svedočila,
i rekla da između nas nikad nije bilo...
Smejali su se. Andre je jedini poverovao....
U nešto neverovatno? -Da.
Drago mi je što sam te ponovo video. -Već ideš?
Ovde sam na kratko. Da sredim jednu-dve stvari.
Zar ti ništa ne treba? -Samo sam došao da te poljubim.
I onda zaboravimo to.
Zamislite, braćo,
neki stavljaju na kocku večni oprost,
zbog životinjskog užitka,
koji, kako kažu, traje 30-40 sekundi.
Previjali smo se od smeha. Nekoliko sekundi možda.
Ali, otrgnutih iz očaja. Radili smo nešto s nekakvim smislom.
Zahvaljujući tim sekundama konačno sam pronašao život.
Ne znam ko ste, mladiću, ali, pomozite mi.
Sa zadovoljstvom, draga gospođo.
Bio sam prijatelj Marije-Adelaide.
Često sam dolazio. -Prepoznala sam vaš glas.
Da, davno je to bilo. -Sedam godina. -To ste vi?
Marija-Adelaida je umrla pre tri godine. Nesreća na jahanju.
Stvarno nećeš da se oženiš? -Prestar sam za tebe!
Nauči me da vodim ljubavi. Stari su dobri za to.
Prvo nauči da plivaš.
Ne puštaj me, Fransoa, tonem!
Viđaš li se sa Žilbertom? Gospodin je na raspolaganju?
Leđno, pazi malo šta radiš!
Poljubi me, Fransoa!
Uvek je govorila ''kad se Fransoa bude vratio, prošetaćemo gradom''
''i poljubiću ga pred svima da ih sve....''
Zafrkne. -Smetaju mi proste reči. Iako, u mojim godinama...
Kad neko nosi vaše ime, proste reči postaju izreke.
Hoćete da ručate samnom? -Rado, ali ne mogu.
Ne, stvarno.
Kako se ono zvao taj miris? -Asfodel.
Bio je lep paketić iz parfimerije Mouv.
Vidite, sećam se.
Voleli ste ovu kuću, zar ne? -Da, veoma sam je voleo.
Tražite nešto, gospođice? -Ova džungla je vaša?
Da jeste, pitao bih vas šta radite tu. -Vučem se.
Šta bih drugo u ovom gradu? Već mesec dana.
Katedrala, gradska biblioteka, rasadnik palmi,
lončarska izložba. A sad vrtovi. I vi se vučete? -Na neki način.
Može i tako da se nazove. -Nameravate li još dugo?
U selu sam na šestonedeljnom stažu.
Brojim dane, kao u zatvoru. Ne znate vi kako je to.
Ne mogu da znam, ali zamišljam!
Kako se zovete? -Samanta.
Imam idiotsko ime. Šarlota.
Mekano je. Šta je to? -Kašmir.
Zafrkavate me, to košta barem... -Kad sam ga kupio, nije.
Neki kupuju zlato, ja kašmir. Sklonim ga i čekam poskupljenje.
Treba da se provetrava, pa ga vadim svakih sedam godina.
Mora da je sa vama zabavno živeti.
Otići ćemo, Šarlota. -Počinjem u jedanaest, imam vremena.
Ne, stvarno. Napustićemo ovaj grad. Odvešću vas.
Odlučni ste, ne gubite vreme. -Mnogo sam ga izgubio.
Treba neke stvari još da sredim, a onda ću vas nazvati.
Broj? -20 82 10.
Pokupi to smeta i zakuni se da više nećeš da psuješ!
Kunem se, Žanin. -Kako? -Draga Žanin.
Šta je sad?
Kako zamisliti skladniju vezu?
Nakon smernog poštovanja prema vašoj porodici, draga,
šta reći? Nego slaviti sjajne zasluge vaših, grofe Sen Pri.
Vašeg oca, koji zastupa Francusku u svetu.
Vašeg dedu, aktivnog učesnika u pobedi.
Svaka grana vašeg rodoslovnog stabla nosi ime slavnog Francuza
Srčanog čoveka ili velikog vojnika.
U ime celog grada, izražavam vam radost i ponos
zbog vašeg sjedinjenja koje veseli sve naše sugrađane.
Šta radite tu? Šta čekaš? Odveži me! -Da, zečiću.
Nije vam neprijatno? Stavio sam ''ne smetaj''. -Ali, ne i rezu.
Nisi je stavio? -Sav se smotam kad ti dolaziš.
Razgovaraćemo o tome.
U međuvremenu ćemo da razgovaramo o drugim stvarima.
Komandante, mlaćenjem nećete... -Ko tebe pita?
Ne želim da rušim san, ali bič koji vas uzbuđuje
razlikuje se kao odlikovanje i ovo!
I gips koji vama preti se razlikuje kao odlikovanje i ovo.
Ako su uspele, stavite mi jedno 12.komada na stranu.
Dugo vas nije bilo. Izduvali ste ga '68. Ništa nije kao pre.
Mislite da užasnete gradske vlasti? Ispašćete smešni.
Svi znaju za to. Pre sam odlazio u Pariz. Sad dolazim ovde.
Čak i moja žena. Stvari su se promenile.
Odsutni uvek greše. Gospodine... gospođo.
Trenutak!
Zvali ste me?
Recimo da mi ta stvar smeta. Ali, samo malo.
Pomoći ću vam, ali malo.
Šta očekujete od mene? -Ime. Ko je ubio Kožaka i Karinu?
Rekao sam malo! -To je jedino pitanje.
Mogu drugačije da ga postavim. Zašto su ih ubili?
Dragi moj, kad si na dnu lestvice...
Ne preturaš po gornjoj fioci.
Hvala.
Slušaj, Karin, koliko košta pet cigara? - 15.000, gazda.
Ne ustručavaš se! -Kao ni sa viskijem, šampanjcem, ostalim.
Niko nije ovde zbog ustručavanja. -Tačno.
Daj mi jednu.
Ovo će da bude prvi put da vas vidim kako pušite cigaru.
Luda si ! Staviću ga u sef, sad kad znam koliko vredi.
Karin, cigarete! -Stižem!
Helen, reci Karini da dođe. -Gde si?
U svojoj kancelariji.
Zvali ste me, gazda?
Šta hoćeš?
Baš lepo, do đavola! Objasni mi... -Ne ja, ti !
Šta te je to spopalo? -Kakve li drskosti !
Zafrkavaš me? -Stani malo!
Htela bih da znam ko koga zafrkava.
Nisi znao? Stvar je uhodana još od samog otvaranja.
Kao da je lokal otvoren zbog toga. Kao da si pao sa Marsa!
Di Masa mi je rekao da ste se udružili. -I meni.
Prošao si pored ogledala. Bom me je naučio.
Beležnička izreka. Prešli su te za proviziju.
Koju? Zar nećeš da shvatiš? Nisi blesava, već glupa!
To te spašava da te ne izbacim!
Reci Di Masi da je trafika zatvorena zbog inventara!
Još više! Tako.
Tako, polako spuštaj.
Uspravi se. Okreni, polako.
Dobro, ostani okrenuta leđima.
Neprijatno sam iznenađen. -Ja takođe, g. Di Masa.
Vrlo neprijatno sam iznenađen.
Karin mora da nastavi. To je naređenje.
Briga me! Neće.
Široko! Još širi pokret!
Dobro, trebalo je da vas uputim.
Pogrešio sam, priznajem. Izvinuću vam se,
ako vam je do toga stalo. Više od toga ne tražite.
Pričamo otvoreno. Želite li procenat i od toga?
Briga me za vaš procenat! Ne želim to kod sebe i gotovo!
Njima se to uopšte neće dopasti. -Ko su to ''oni''? -Oni.
Nije mi zbog mene. Ne biste poverovali šta ja dobijam.
Bedno. Sramota živa! -Očajan sam.
Mogu li nešto da učinim za vas? -Ne znate u šta se uvaljujete.
''No. 1'' je tržište. Unosno.
A tržište je sve... u toj grani.
Istesterisaćemo tu granu zato što je trula.
Vaspitan sam na jednostavnim mislima. -Onda možete na put.
Druga jednostavna misao...
Na železničku stanicu idem preko Di Mase.
Gde je on? -U imeniku. Ako želite moje mišljenje...
Znao sam da će ovako da se završi !
Ne tražim mišljenje, već adresu!
Ne znam je! Učini nešto! -Naravno, zečiću!
Možemo da se potučemo i da završimo u stanici.
Mislim na svoj ugled. -Zapeli ste za mene!
Upozorio sam vas! Jedini sam pokušao da vas spasim.
Da ste poslušali moje naređenje, ništa se ne bi desilo.
Naređenje? Briga me za gradonačelnika i za utakmicu!
Moj posao je da primim Kožaka.
Kožak, Kožak.
Gledaj, evo prvaka!
Upozorili su te na fotografe? -Znaš da si ovde kao kod kuće.
Lepa životinja.
Gradonačelnik nije hteo da ga primim. Da ga ne umoriš.
Ako ne ja, onda njegova žena! -Poznato je da one ne umaraju.
Živeo Domingez!
Gnjaviće nas celu noć? -Dok ne slikaju bogove kako se grle.
Znaš li čija je ovo sjajna ideja bila?
Gradonačelnikova nije. -G. Ljegara lično.
Nećeš večeras da me sačekaš?
Mogao bi da mi poželiš laku noć.
Na brzinu. -Ako je dobro...
''No. 1'' vam predstavlja, prvi put u Francuskoj,
božanstvenu međunarodnu zvezdu, bez premca - Fridu!
Oskare! -Da, komandante?
Imam svoju snagu!
Karin!
Da?
Kožak, Kožak!
Kada je gospođica Lešar došla da mi kaže
kako je Lekler tera da prodaje drogu, bila je puna modrica.
Bio sam ljut! Mislio sam na sebe.
Neoprezno sam uložio u taj lokal.
Nisam smeo da dozvolim šverc, da moje ime bude okaljano.
Čudno je što svedok nema sreće svaki put kad poželi
da oplodi svoju ušteđevinu.
Okaljani ste već u aferi sa laboratorijom u Marselju?
Zatvorena je na moju inicijativu.
1962. To je tačno. Nastavite...
Potražio sam Leklera. Bio je uzbuđen, goropadan.
Da li se drogirao? Ne znam.
Bio je grub. Tada sam odlučio da se latim pravde.
Naterao sam Karin da pristane da svedoči.
Ali, sutra, Bože moj...
Govnar! -Čudite se?
Tužilac bi to nazvao redosledom stvari.
Odbijam da uđem u trgovinu drogom, znači znam za to.
Treba da me uklone. Samo, ostaje Karin.
Ubiju je mojim revolverom.
Kožaka, zato što se tamo zatekao.
Ubijanjem idola uoči prvenstva postajem čudovište.
G.gradonačelniče, koja je vaša bila uloga u svemu tome?
Osim što ste politička gnjida i gradsko đubre?
Pokušao sam da te poštedim najgoreg. -Znali ste! -Ne!
Sumnjao sam da spremaju nešto što nisam želeo.
Zato sam vas nazvao i naredio da ne primite Kožaka.
Da gacate u novcu hoćete, ali ne i u krvi.
''Neće im se svideti.'' ''Nešto vam spremaju.'' ''Oni.''
Ko, do đavola? -Ne tražite... Nikako!
Setite se svog oca.
Zekane moj, tražiš batine. -Zašto mi govorite o mom ocu?
Zato što je i on navalio na preveliki komad.
Isti možda?
Video sam ih! Hteli su da vas ubiju!
Video sam, posvedočiću! -U redu je.
Tata je dobro, ali ga retko viđam.
Mama, kao i obično, motri na svoj mali svet.
Ja živim... kako se živi.
Ako hoćeš sutra.
Izvini, nazvaću te.
Sama si? -Da, Fransoa. Sama sam.
Dođi.
Osećam da se nastavio valcer čijih se reči više ne sećamo.
Rastali smo se bez ''do viđenja''.
Rekli smo zbogom, ali smo se opet našli.
To nam je poslednja prilika da umirimo savest.
Stvari su jednostavnije kad ih ljubav više ne otežava.
Kratko uživanje, silovito, potpuno. Ali...
Treba li to nazivati vođenjem ili varenjem ljubavi?
A muž? -Na položaju, u Buenos Ajresu.
Napustila sam ga devet dana nakon venčanja.
Za devet dana sam otkrila kakav je, iako su svi to znali.
Mogla si... Istina, u tvojoj sredini nema razvoda. -Ima!
Ali, ne u njegovoj. Osim toga, Lolo nam je koristan.
Kako koristan? -Sa svojim imenom, titulom, bogatstvom.
Prešli su nas, Fransoa. -Za tebe ne znam.
Pogotovo mene!
Ipak sam njihova, mogli su da postupe obzirnije.
Kad sam shvatila da su me žrtvovali, zaprepastila sam se.
I meni se to desilo. Trebalo mi je sedam godina da se podignem.
Klopka! Jedna za mene, jedna za tebe.
Na svadbenom putovanju, Lolo mi je pričao
o peruanskoj umetnosti, a ja sam mislila na tebe.
Dala bih sve konkvistadorsko zlato da budem s tobom,
usred tvojih reflektora, muzike. Tvojih devojaka.
Tako lova ne bi izašla iz porodice. -Zanimljivo. Nastavi.
Pogađa te? -Da, nastavi.
U mom ćumezu, kako kažeš, bio sam ja i Di Masa iznad mene.
Hajde, pomeraj svoje pione. Nastavi.
Iznad Di Mase, gradonačelnik.
Čekaj, moram da stignem do tvog oca.
Ne želim da preskačem polja.
Ipak ne mogu sve da ih poubijam. -Uzmi Di Masu.
Posvedočićeš da smo bili zajedno ceo dan?
I noć, ako želiš. To će još više da ih razbesni.
Lolo je koristan. Tekstilčevo svedočenje je već zagarantovano.
Samo, ''Quai d' Orsay''... -Da, ali ostaje problem.
Di Masa neće da izađe iz svoje rupe. -Hoće.
Čim čuje muziku. Nazovi svog oca.
Luda si ! Kakav je to hir? U sedam nas zoveš na večeru?
Zamisli, ne mogu. Imam drugu, važnu večeru!
Ponavljam, ne dolazi u obzir.
Š Sta?
Dobro.
U redu.
Molim te, dosta!
Tri lažna svedoka. Najlepša u gradu. Mogao bi da kažeš hvala.
Š Zan!
Gospođo?
Biće nas četvoro na večeri. -Sad mi to kažete?
Nikad niste zatražili da vam u to doba spremim večeru.
Čuješ li? Nema više posluge... -Rekao sam juče direktoru.
Među nama, Fransoa, zašto radim sve ovo?
Recimo da bi prešla sluškinju.
Drago mi je što vas vidim, mladiću.
Nazovite gđu Despre i recite da smo sprečeni u zadnji čas.
Bezuspešno pokušavam da je dobijem. Uradite to odmah!
nakon povratka iz Japana. -Govorim o gradu.
Demografski rast je dosta uzbudljiv.
Namerno to rade? Ako nastave, išamaraću ih.
Šta ima novoga, Fransoa? -Bila sam u pravu.
Sigurna u vaš povratak.
Uvek se vraćamo na mesto... svog detinjstva.
Prvo ćemo da večeramo. Uskoro ćemo da sednemo za sto.
A onda ćemo nas četvoro lepo da igramo Monopoli.
Ili kanastu, ako ti je draže. -Imam hiljadu poslova...
Tokom igre ću da se udaljim, što niko od vas neće da primeti.
Podrazumeva se, ako vas neko bude pitao,
ostao sa vama do jedan sat ujutro. U redu?
Reći ću kad saznam šta nameravate.
Naš prijatelj mora nekoga da poseti.
Koga nisam mogao. Zato vas celo veče nisam napuštao.
Za mene je to javanski. -Tata će da ti prevede.
Ako mi objasnite ko je taj ''neko''.
Nakon razmišljanja smo se zaustavili na Di Masi.
Ne dolazi u obzir.
Žilberta me je ubedila da se zaustavim na njemu.
U stvari, bili smo usmereni na tebe. -Zašto?
Zato što je zabavno. -To je ludost.
Kunem se, ne poznajem ga. Kako se zove taj gospodin?
Rafael di Masa. Čak ćete mi reći gde je.
Zašto toliko dramatizuješ, dragi?
Zar ne mislite da bi velika odšteta, veoma velika...
Vodeći računa... -O rastu cena i fluktuaciji zlata...
Ne, hvala.
Bio je to elegantan gest. -Šta mislite, zašto ga obožavaju?
Dobro veče. Da, ja sam. Gde mogu da nađem Di Masu?
Da ,večeras. Zato što moram da saznam. To je sve.
Hvala.
Elzaška ulica 42, četvrti sprat, vrata nasuprot, zvonite triput.
Šta te je spopalo?
Nisam te očekivao na železničkoj stanici sa cvećem.
Samo, zašto se kriješ? -Dobro pitanje.
Nađi dobar odgovor. -Nisi došao zbog svežeg vazduha!
U ćuzi puniš glavu, a kad izađeš, praviš gluposti.
Veruješ li da je posredi gluposti, Rafaele?
Kakva korist ako me ubiješ? Zameniće me.
Već su to uradili. Ne bi te otkucali da nemaju zamenu.
Ko ''oni''? -Oni. Više se ne sećaš?
Ne pitaš se kako sam došao? Ko mi je dao tvoju adresu?
G.Žan-Batist Ljegar.
Išli ste čak do njega? -Počelo je da te zanima?
Da, ali... Mislim da me zanima.
Govnar! -Na kraju krajeva, zašto i ti ne bi nazvao?
Koga? -Ne znam.
Recimo one koji me prate kolima. Osoblje ti ne nedostaje.
To je neverovatno. Kakav govnar!
Ko mi garantuje da neće kasnije da me ubije?
Draže ti je pre?
Ja sam. Da, ja!
Velika zverka nas otkucava. Govnar, ti si to rekao, da.
Ne, predavaće nas pojedinačno. Ne dolazi u obzir. Ujutro.
U osam je uvek na golfu. Posluživač? Toga više nema.
Svako sam gura kolica.
Znaš put koji se proteže duž golf terena?
Onda, iza jablanova, staza je na deset metara.
Tako je. Eto.
Eto!
Pa, evo!
Mama, ti si na redu. Igraj!
Morali smo bezveze da napravimo krug zato što sam zaboravila.
Nisam vas probudio? -Ne, čituckam.
Učinićete mi nešto za ljubav? -Eto ga, počinje!
Više nikada nemojte da kažete ''čituckam'', već ''čitam''. -Dobro.
Osim toga? -Doručkovaćemo u vozu.
Ekspresni u 8: 10h, drugi peron. Ne nosite vunu, idemo na sunce!
Vi, dakle...
Drugi peron, brzi voz br. 125 polazi za Pariz.
Molimo zatvorite vrata.
Vi, dakle!
Gde ćemo da potražimo to sunce? U Gvadalupi ili Zanzibaru?
U Parizu. Izgleda da je tamo prelepo vreme.
Videh ujutro s radošću kako neprijatelj leži pod drvetom.
Vilijem Blejk
Preuzeto sa www.titlovi.com